Aretusväärtuse
prognoosimine ühele tunnusele teise kaudu
Aretusväärtused
ühele tunnusele on prognoositavad teise tunnuse
kaudu, kui nende tunnuste vaheline geneetiline korrelatsioon
erineb nullist. Olgu
tunnuse Z väärtus mõõdetuna
indiviidil i ja
selle tunnuse keskmine fenotüübiväärtus
populatsioonis. Indiviidi i aretusväärtus
tunnusele Y on siis leitav selektsiooniindeksist
,
kus
.
Kovariatsioon
viimases võrduses on vastavalt lineaarsele
geneetilisele mudelile ja geneetilise korrelatsiooni
definitsioonile esitatav seosena
,
kus
,
ja
tähistavad vastavalt geneetilist korrelatsiooni
tunnuste Y ja Z vahel ning tunnuste
Y ja Z aditiivdispersioone.
Et
aditiivdispersioon on päritavuse abil esitatav
seosena ,
avaldub selektsiooniindeksi kordaja b kujul
![](valemid/image275.gif)
(siin
ja ).
Hinnatud
aretusväärtuse täpsus avaldub kujul
.
Näide.
Võtame vaatluse alla 2 tunnust - veiste keskmise
ööpäevase massi-iibe (P1) ja söödatarbe
1 kg juurdekasvu saavutamiseks (söödakasutuse
efektiivsuse, P2) mõõdetuna erinevusena
populatsiooni keskmisest. Enamasti on looma söödakasutuse
efektiivsuse reaalne mõõtmine komplitseeritud
või suisa võimatu ja indiviidide üksnes
selle tunnuse alusel järjestamine seetõttu
keeruline. Teades aga, et looma ööpäevane
juurdekasv ja söödakasutusvõime
on tugevalt korreleeritud, võime eeldada
muutusi loomade söödakasutusvõimes
ka peale üksnes ööpäevasel juurdekasvul
baseeruvat selektsiooni.
Omades
eelnevatest uuringutest andmeid mõlema tunnuse
fenotüübidispersioonide ja päritavuskoefitsientide
ning tunnustevahelise geneetilise korrelatsiooni
kohta: ,
,
,
ja ,
saame igale indiviidile hinnata tema söödakasutusvõime
aretusväärtuse.
Indeksi
kordaja saame seosest
![](valemid/image293.gif)
ja
indeks ise on kujul
.
Asendades
viimases valemis kordaja P1 konkreetse
looma ööpäevase juurdekasvu erinevusega
populatsiooni keskmisest, saame teada looma söödakasutuse
efektiivsuse aretusväärtuse.
Negatiivne
selektsiooniindeksi kaaluparameeter on indikaator
sellest, et selekteerides loomi suurema ööpäevase
juurdekasvu alusel selekteerime me tegelikult ka
parema söödakasutusvõimega loomi
(neid, kelle puhul söödakulu on väiksem
-- mida suurem on P1, seda väiksem
on ).
Hinnatud
aretusväärtuse täpsus on .
|