Genoomselektsiooni
olemus
Genoomselektsioon
erineb markerselektsioonist seeläbi, et
- loomi
ei püüta genotüpiseerida ja selekteerida
üksnes väikese hulga teadaolevalt märkimisväärset
mõju omavate markerlookuste alusel vaid
- oma
arvuline efekt, olgu see kuitahes väike, hinnatakse
kõigile vaatluse alla võetud DNA-piirkondadele
ning loomi selekteeritakse kõigi nende DNA-piirkondade
summaarse efekti (nn genoomaretusväärtuse)
alusel.
Genoomselektsioon baseerub järgmisel loogikal:
tänapäevased
efektiivsed ja odavad genotüpiseerimise tehnoloogiad
võimaldavad kogu genoomi suhteliselt ühtlast
ja tihedat katmist tuhandete ühenukleotiidiliste
polümorfismidega (SNP-dega; SNP
- single-nucleotide polymorphism)
![](nool_alla.gif)
Morgani seaduste kohaselt peegeldab iga DNA piirkond
- ja seega ka iga SNP - enese ümber paikneva
(aheldunud)
DNA-piirkonna mõju
![](nool_alla.gif)
tänu markerite tihedusele on iga mõju
omav DNA-piirkond - ükskõik, kas teadaolev
või mitte - eeldatavalt aheldunud vähemalt
ühe SNP-ga ja seega kujutab kõigi SNP-efektide
summa enesest hinnangut kogu genoomi mõjule.
|