Keskmiste
punktdiagramm mittekattuvate veajoontega,
variant 1 (pidev x-telg)
Andmed.
Näiteandmestik sisaldab lehmade keskmisi kehamasse ja kehamasside
standardhälbeid arvutatuna 1.-4. poegimsjärgsel nädalal
kolme grupi tarvis (katsegrupp1, katsegrupp2 ja kontrollgrupp);
andmed võite katsetamiseks alla laadida siit:
lehm1.xls.
Ülesanne.
Konstrueerida mittekattuvate veajoontega keskmiste kehamasside
punktdiagramm.
![](pildid/meanplot1_0.jpg)
Probleem.
Excel paigutab samale x-telje väärtusele
vastavad punktid kõik ühele joonele, mistap varieeruvust
näitavad veajooned kattuvad:
![](pildid/meanplot1_2.jpg)
Lahendus.
- Tekitada
uus grupeeriv (poegimisest möödunud aega mõõtev)
tunnus, mille väärtused omavahel enam kokku ei
lange, aga mis samal ajal erinevad algseist väärtustest
vaid mingi väikese suuruse võrra;
- teha
joonis uue tunnuse alusel,
- "mängida"
telgede jm graafiliste elementidega andmaks joonisele korrektsemat
väljanägemist.
Tööjuhend.
1)
Esimese sammuna tuleb arvutada joonisele aluseks olevad keskmised
väärtused ja standardhälbed (antud näiteülesandes
on need juba olemas).
Järgmisena
tuleb tabelisse tekitada uus, omavahel mittekokkulangevate
väärtustega, grupeeriv (poegimisest möödunud
aega mõõtev) tunnus.
Seejuures
peaks uute väärtuste määramisel arvestama
seda, et erinevatele ajahetketele (x-telje väärtustele)
vastavad punktikogumid peaksid visuaalselt selgelt eristuma
(et oleks üheselt aru saada, millise x-telje väärtuse
kohta mingi punkt diagrammil käib). Muidugi saab neid
väärtusi ka joonise tegemise järgselt muuta
2)
Teine samm on konstrueerida uue lisatud veeru ja keskmiste
väärtuste veeru alusel punktdiagramm, pidades seejuures
meeles, et kõigi katsegruppide tarvis tuleb joonisele
lisada eraldi andmeseeriad:
![](pildid/meanplot1_4.jpg)
![](pildid/meanplot1_5.jpg)
3)
Peale keskmistele väärtustele vastavate punktide
graafikule kandmist tuleb iga andmeseeria (katsegrupi) tarvis
lisada punktidele ka veajooned (± standardhälbed).
![](pildid/meanplot1_6.jpg)
Kui Excel
lisab automaatselt ka horisontaalsed veajooned, tuleb need
lihtsalt kustutada.
-> ![](pildid/meanplot1_8.jpg)
Analoogselt
tuleb lisada vertikaalsed veajooned ka teistele andmeseeriatele
(katsegruppidele).
Tulemus:
![](pildid/meanplot1_9.jpg)
4)
Edasi võiks ära kaotada horisontaalsed ruudujooned,
muuta keskmiste tähisena kasutatavad sümbolid konkreetsemaks
ja mustvalges väljatrükis eristatavamaks ning ühendada
need joontega.
Samuti võiks joonise legendi tõsta joonise peale
(venitades seejärel ka diagrammiala laiemaks) ning lisada
telgedele nimed.
Antud näites on lisaks muudetud ka andmeseeriate järjekorda,
et erinevad punktid ja jooned graafikul selgemini eristuksid
ja vähem kattuksid.
Tulemus:
![](pildid/meanplot1_10.jpg)
5)
Põhimõtteliselt võiks joonis sellisele
kujule ka jääda.
Teisalt
on joonisel pisut häirivalt palju tühja valget ebainformatiivset
ruumi (vertikaalse telje ja esimeste punktide vahel, samuti
viimaste punktide järel). Et joonise informatiivne osa
(punktid koos veajoontega ja neid ühendavad sirged) joonise
pinnast võimalikult suure osa ära kataks, tuleb
"mängida" joonise telgedega.![](pildid/meanplot1_11.jpg)
Näiteks
võib sundida Excelit joonistama x-telge ulatuses
0 - 4,5 märgendite vahega endiselt 1 ning määrata
y-telje lõikepunktiks väärtus 0,5.
Tulemus:
![](pildid/meanplot1_12.jpg)
Edasi
võiks y-telje modifitseerimise aknas nõuda,
et x-telg lõikaks seda punktis 500.
Ning peale seda peaks diagrammiala suurendama vasakule poole
ja allapoole, et telgede nimetuste ja telgede endi vahele
ei jääks liigselt tühja ruumi.
Tulemus:
![](pildid/meanplot1_13.jpg)
Joonise
vasakus alumises nurgas risti olevad teljed ja mittevajalikud
väärtused (0 ja 490) on kõige lihtsam ära
peita nende peale valgete ristkülikute joonistamise teel:
![](pildid/meanplot1_14.jpg)
x-telje
tasandile vastava kehamassi väärtuse 500, mis võiks
ikka telje juures kirjas olla, võib lisada näiteks
tekstikastiga:
![](pildid/meanplot1_15.jpg)
Kaotades viimaks ära ka joonist ümbritseva joone,
on tulemus järgmine:
![](pildid/meanplot1_0.jpg)
|